4.1. Használati tippek
Vissza | 4. fejezet - TV bemenet | Előre

## 4.1. Használati tippek

A kapcsolók teljes listája a man oldalon található. Itt csak pár tippet említünk meg:

- Győződj meg róla, hogy a tuner működik más rádiós programmal Linuxon, például a XawTV-vel.

- Használd a `channels` kapcsolót. Például:

      -tv channels=26-MTV1,23-TV2

  Magyarázat: Ha ezt a kapcsolót használod, akkor csak a 26-os és a 23-as csatorna lesz használható, és szép OSD szöveg lesz csatorna váltáskor, mely a csatorna nevét jelzi ki. A csatorna nevében lévő szóközöket a "_" karakterrel kell kicserélni.

- Válassz valamilyen értelmes képméretet. A kp méreteinek oszthatónak kell lennie 16-tal.

- Ha videót mentesz el úgy, hogy a függőleges felbontás nagyobb, mint a teljes felbontás fele (pl. 288 a PAL-nál és 240 az NTSC-nél), akkor a kapott 'képkockák' tényleg átlapolt mezőpárok lesznek. Attól függően, hogy mit akarsz csinálni a videóval, hagyhatod ebben a formában, veszteséges deinterlacing-et hajthatsz végre vagy szétszedheted a párokat egyedi mezőkre.

  Különben a filmed torzul a gyors mozgású jelenetek alatt és a bitráta vezérlő is valószínűleg képtelen lesz az előírt bitráta megtartására, ahogy az interlacing változások nagy mennyiségű adatot eredményeznek és így nagy sávszélességet vesznek el. A deinterlacing-et bekapcsolhatod a `-vf pp=DEINT_TYPE` kapcsolóval. Általában a `pp=lb` jó, de ez az egyéni beállításokon is múlik. A többi deinterlacing algoritmust lásd a manuálban és próbálgasd ki őket.

- Vágd le a felesleges helyet. Ha videót mentesz, a sarki arénák teljesen feketék és némi zajt tartalmaznak. Ezek szintén nagy sávszélességet foglalnak el feleslegesen. Pontosabban nem maguk a fekete területek, hanem az éles átmenetek a fekete és a világosabb videó kép között, de ez most nem fontos igazából. Mielőtt elindítanád a mentést, állítsd be a `crop` kapcsoló argumentumait, így a széleknél lévő vackok le lesznek vágva. És ne feledd a képméreteket ésszerű keretek között tartani.

- Figyelj a CPU terhelésre. Legtöbbször átlépi a 90%-os határt. Ha nagy mentési buffered van, a MEncoder túlél egy esetleges túlterhelést pár másodpercig, de semmi több. Jobb kikapcsolni a 3D OpenGL képernyővédőket és a hasonló dolgokat.

- Ne szórakozz a rendszer órával. A MEncoder a rendszer órát használja az A/V szinkronhoz. Ha átállítod a rendszer órát (különösen vissza az időben), a MEncoder összezavarodik és képkockákat veszítesz. Ez egy fontos dolog, ha hálózathoz kapcsolódsz és futtatsz valamilyen idő szinkronizációs szoftvert, mint pl. NTP. Ki kell kapcsolnod az NTP-t a mentési folyamat alatt, ha megbízható mentést akarsz.

- Ne változtasd meg az `outfmt`-t, hacsak vagy biztos benne, hogy mit csinálsz, vagy a kártyád/vezérlőd tényleg nem támogatja az alapértelmezést (YV12 színtér). A MPlayer/MEncoder régebbi verzióiban szükséges volt a kimeneti formátum megadása. Ez a jelenlegi kiadásban már javítva lett és az `outfmt` már nem szükséges, az alapértelmezés megfelel a legtöbb esetben. Például ha videót mentesz DivX-be a `libavcodec` használatával és megadod az `outfmt=RGB24`-t a mentett kép minőségének növelése érdekében, a mentett kép igazából később lesz visszakonvertálva YV12-be így az egyetlen, amit elérsz, az erőteljes CPU használat.

- Rengeteg módon menthetsz el audiót. A hangot grabbelheted a hang kártyáddal is egy a videó kártya és a line-in között lévő külső kábelen keresztül, vagy a bt878-as chip-be beépített ADC segítségével. A második esetben be kell töltened a btaudio vezérlőt. Olvasd el a `linux/Documentation/sound/btaudio` fájlt (a kernel fájában, nem az MPlayerében) némi leírásért ezen vezérlő használatával kapcsolatban.

- Ha a MEncoder nem tudja megnyitni az audió eszközt, győződj meg róla, hogy tényleg elérhető-e. Gond lehet a hang szerverekkel, mint pl. aRts (KDE) vagy ESD (GNOME). ha full duplex hang kártyád van (majdnem az összes hangkártya tudja már ezt manapság), és KDE-t használsz, próbáld meg bekapcsolni a "full duplex" opciót a hangkártya tulajdonságok menüben.

Vissza | Fel | Előre
4. fejezet - TV bemenet | Főoldal | 4.2. Példák